Ved De, hvad en kendelse mod os ved en officiel høring kan betyde?
Det tror jeg ikke, der er fare for.
Advokaterne siger, at beviserne mod flådens fartøj er stærke.
Det var trods alt HMS Hawke, der vædrede Olympic.
Advokater siger hvad som helst. - Kendsgerningerne er på vores side.
De kommer vel til at være til stede? - Hvis De ønsker det.
Det tror jeg er bedst. Nå, stabelafløbningen...
Meget vigtigt. Mr. Morgan og jeg ønsker noget storslået og imponerende.
Det er ikke vores skik. - Pokker tage skikken!
Titanic skal ikke glide ubemærket ned i den salte sø.
Der skal være musik, larm og pragt. Vi skal fremstå selvsikre, d'herrer.
Hvad hvis noget går galt? - Det må vi sørge for, det ikke gør.
Der er telefon til mr. Ismay. - Jeg tager den udenfor.
Great Eastern? - Lige mine tanker.
Det kunne godt ske igen. - Jeg ved det godt.
Men vi skal vælge vores kampe.
Skal jeg bestille orkesteret?
Kan vi snakke sammen?
Ikke nu. - Vil du ikke nok? Jeg er ked af det.
Senere, Mark. Jeg har travlt.
Goddag. En unse tobak, tak.
Tak.
Taler hun stadig ikke til dig? - Hun er tydeligvis skuffet.
Er der noget at sige til det? Hun skal nok blive god igen.
Hun er en kvinde, ikke? De kræver deres skålpund kød.
Jeg gav hende et forkert indtryk. At jeg gerne ville herfra.
En del af mig vil det stadig. - Men nu er der den lille.
Pas på, hvilken pige du vælger. - Tak for det gode råd.
Det er et enkelt valg: Din fremtid eller din fortid.
Så enkelt er det ikke. - Vågn nu op. Du finder hende jo ikke.
Tak for opmuntringen. - Jeg siger bare sandheden.
Sandheden...
Og det skulle komme fra dig?
Har du savnet mig?
Lidt.
Conor?
Conor McCann? Det er mig, Jack.
Fra værftet. - Ja, Jack.
Hyggeligt at se dig. - Hvad laver?
Vil du gøre mig en tjeneste, Jack? Køb en øl til mig og én til dig selv.
Skynd dig.
Kom her...
Lad mig se på dig. Enten har du spist alt for meget stuvning...
...eller også...
...er det min lille søn derinde.
Hvor har du været? - Her og der, min elskede.
Var der piger? - Hundredvis.
Men hvad skal jeg med dem, når jeg har dig?
Kan du ikke sige lidt om, hvad du laver?
Ikke rigtig. Det er lidt under bordet.
Smugler du? - Nej... Nej, jeg smugler ikke.
Hvad så? - Hvis jeg sagde det, ville du le.
Nej da. - Jeg siger det alligevel ikke.
Du behøver ikke vide det. Jeg er uden forfare.
Jeg laver noget, jeg kan lide, noget, jeg er stolt af.
Jeg lover at fortælle dig det, bare ikke lige nu.
Det bliver en vidunderlig godnathistorie for vores lille søn.
En søn? Siger du det? - Jeg har aldrig være mere sikker.
Mr. Dolan?
Hvad præcis er det, De ønsker, mr?
Muir. Mark Muir.
Jeg kan forstå, at De påtager Dem visse... opgaver.
Jeg leder efter nogen. - Jeg påtager mig ikke noget ulovligt.
Jeg bruger min erfaring fra politiet til at besvare klienters spørgsmål.
Dette er en liste over pigefødsler registreret i Irland 26. juli 1902.
Jeg tror, min datter står på listen. Hun blev bortadopteret kort efter.
Adoption... Det er aldrig nemt.
Har De gjort det før? - Stor indsats, lille udbytte.
Siger De, at De ikke vil gøre det? - Nej. Jeg tager gerne Deres penge.
Men De skal vide, at Deres datter måske slet ikke står på listen.
Har De tænkt på, at fødslen måske ikke blev registreret?
Eller at den måske blev registreret en anden dag?
Godt, så skal jeg gøre, hvad jeg kan.
Vi bygger stande til de fremtrædende gæster her og til pressen herovre.
Ja, lad os endelig holde dem adskilt.
Hvor mange pressefolk kommer der? - Flere, end du tror.
Mange amerikanere. Der kommer også filmfotografer.
Sikke tider, hvad? Billetindtægterne går til børnehospitalet.
Glimrende. Det var Margarets idé.
Og hvad med vores arbejdere? - Det er vanskeligt.
De vil da se det. - Ja, men Hunter rejste et spørgsmål.
Hvis formændene kommer og lader værftet stå ubemandet hen...
Sidst forsvandt der en masse materiel.
Den arbejdende mands iværksætterånd. - Den kostede os en net sum.
Hunters pointe er, at værftet skal være bemandet som sædvanlig.
Det er synd. Arbejderne bør være der. Ellers er al min snak jo det rene vås.
Vi skal finde et kompromis.
Gæt hvem jeg så omme bag Kelly's. - Prinsen af Wales?
Conor McCann. Han gav en øl. - Han må have været ensom.
Nej, han var sammen med hende den pæne italiener.
Han sendte hende hjem og drak en øl med mig. Han kunne godt huske mig.
Undskyld.
Jeg var vred.
Jeg var heller ikke særlig forstående.
Jeg vil ikke spilde vores tid sammen med at skændes.
Jeg kommer til at savne dig.
London bliver ikke det samme uden dig.
Måske kan det nå at falde på plads. - Hvordan det?
Jeg ved det ikke. Måske kommer der et gennembrud.
Jeg har ikke opgivet håbet. - Tror du, at det kommer til at ske?
Det beder jeg til. - Beder, dig?
Håber, så.
Jeg beder.
Tak for det.
Sig, at det her handler om din datter, ikke om Titanic.
Selvfølgelig.
Dr. Muir. - Muir!
Ville De tale med mig?
Har De lyst til at tage med til London? Bare et par dage.
Jeg skal deltage i den nederdrægtige undersøgelse.
Thomas kan ikke, så jeg vil gerne have Dem med.
Vi kan vel undvære ham et par dage? Det vil være en god erfaring for ham.
Så kan han se en anden side af branchen.
Hvad siger De så? Deres erfaring fra flåden vil være nyttig under høringen.
Selvfølgelig.
Goddag.
Vil De sørge for, at det her bliver sendt til mr. Morgan? Tak.
Joanna?
Ja?
Florian.
Florian von Altenberg?
Den selvsamme.
Hvad laver du i Belfast?
Savner du Tyskland?
Jeg kan dårligt huske det. Jeg var ni, da jeg forlod landet.
Far døde, og mor giftede sig igen med en amerikaner.
Det var lidt af en skandale. - Amerika har behandlet mig godt.
Hvordan endte du i diplomatkorpset? - Jeg kom sent ind i det.
Jeg forlod hæren som 25-årig, min far er diplomat, så...
Nu fører du krig med andre midler.
Clausewitz. Krig er diplomati med andre midler.
Jeg forstod godt referencen. Hvordan opfatter du så Irland?
Et protestantisk mindretal over et katolsk flertal.
Irere, der regeres fra London og holdes i ave af hæren.
Det er vanvid.
Det illustrerer Det Britiske Imperiums forfald.
Hvordan fortolker du situationen mellem England og Tyskland?
Jeg ville sige, at I ikke kommer så godt ud af det sammen.
Det er sandt. Den diplomatiske situation er meget anspændt.
Og dermed mener du?
Desværre tror jeg, at situationen mellem os kun kan få ét udfald.
Krig?
Alle de prøjsiske officerer må være henrykte.
Du er prøjser. - Ikke mere.
Men det er din bror. Har du hørt fra ham for nylig?
Nej, det er et stykke tid siden.
Du skal vide, at han er i vanskeligheder.
Hvad er det, du fortæller mig? - Han spiller. Slemt.
Det siges, at han dækker sine tab på en særdeles tåbelig måde.
Fortsæt.
Han mistænkes for at sælge militær- og industri-hemmeligheder til Frankrig.
I guder...
Hvad vil der ske med ham? - Det kommer an på dig.
Hvordan det? - Vi har en operation i Irland.
Som du har observeret, har briterne splittet landets befolkning.
Vi vil gerne udnytte splittelsen til vores egen fordel.
Puste til oprørets og borgerkrigens flammer.
Vi får måske brug for, at du gør os nogle tjenester.
Du har adgang til personer på meget højt niveau i USA og England.
Diplomati med andre midler, er jeg bange for, Joanna.
Tak, fordi du kom, Neil. - Det er helt i orden.
Vi leder efter en, der arbejdede på jeres værft. Det gør politiet også.
Han er fenier. Conor McCann.
Vil du holde øjne og ører åbne, i fald han skulle dukke op?
Jeg kender ham. Han arbejdede på vores hold.
En ballademager.
Det overrasker mig ikke.
Han er i byen igen. Han er sammen med hende pigen, der arbejder på Kelly's.
Fint arbejde, Neil.
Du er en guttermand.
Hvor skal du hen?
Du er en idiot, Conor McCann. - Og du er skøn at skue, min elskede.
Du ser træt ud. Får du sovet nok? - Ja.
Hvor bor du? Sig nu ikke her og der.
Det gør jeg heller ikke. Og jeg siger det ikke, så lad være med at spørge.
Kom...
Elsker du mig?
Det ved du da, at jeg gør.
Vil du gøre mig en lille tjeneste? - Hvad som helst.
Det handler om Carlton Electrics. - Hvad mener du?
Jeg skal nok fortælle det, men du må ikke sige en lyd til nogen, er du med?
Vi arbejder på et stort projekt.
Er det farligt? - Nej... Jo, lidt.
Men du skal ikke være bekymret for mig.
Nå, vil du så lave lidt hjemmearbejde for mig, skat?
Ja.
Tak. - Værsgo.
Det er ironisk, ikke? Dig i London og mig her.
Det er det vel.
Lord Pirrie kan vist vældig godt lide dig.
Det ved jeg nu ikke...
Det er en stor ære.
Det lyder ikke, som om du mener det. - Det er svært at bevare troen.
Hvorfor så blive?
Det bliver mærkeligt at komme tilbage til London.
Det kan jeg forestille mig. Jeg ville ønske, jeg skulle med dig.
Det ville jeg også.
Du ville elske London.
Menneskene... Jeg kan ikke beskrive det.
Vær nu ikke dum.
Deres byttepenge.
Nej, nej...
I dag samarbejder mine hænder og mine øjne ikke.
Hvad er problemet, signor Pietro? - Ja, hvad er problemet?
Hvad gør man, når éns datter ikke vil høre efter? Ville du ikke være urolig?
Jeg forstår det godt.
Guderne skal vide, jeg har forsøgt at opdrage dem godt. Og nu dette...
Det bliver hendes ruin. - Ja.
Stakkels Sofia.
Sofia? Det er da Violetta, jeg snakker om.
Jeg troede bare... - Hvad troede du?
Jeg troede bare, at De vidste det.
Papa... Jeg har maden klar lige straks.
Jeg er ligeglad med maden. - Er der sket noget på arbejdet?
Ja, jeg fik noget meget interessant at vide.
Hvilket?
Jeg troede, jeg kunne stole på dig!
Papa...
Papa, prøv at forstå det. - Hvad er det, jeg skal forstå?
At du har en affære med en mand, der har sådan en fortid?
Du ved intet om ham. - Jeg ved nok. Jeg ved, du har løjet.
Løjet? - Ja, løjet. Fortæl mig sandheden.
Har du givet ham din ære?
Sig, at du ikke er ligesom din søster!
Sig, at det ikke er sandt.
Sig det!
Ikke min Sofia.
Jeg er en voksen kvinde, papa.
Jeg er ikke en lille pige.
MARINEMINISTERIET, LONDON
Winston? - Pirrie! Klar til start?
Så klar som jeg nu kan blive. Det er min kollega, dr. Mark Muir.
Winston Churchill, MP. - Goddag, Muir.
Goddag.
Muir... Det navn kender jeg.
Ja, måske. Muir arbejdede på Dreadnought.
Fortræffeligt! Så kender De jo lidt til marineministeriet.
Ja, lidt.
Nå, Pirrie, held og lykke. Vi får se, hvad der sker.
Pirrie? - Goddag, Ismay.
Smith.
Jeg har forsikret Morgan om, at alt er i orden.
Det er det. Føler De Dem tryg, Smith?
Vi gjorde intet galt og har intet at frygte.
Sådan skal det være. Skal vi gå ind?
HMS Hawke var ved Egypt Point på Isle of Wight på vej op ad Solent.
Imens var Olympic på vej ud fra Southampton.
Klokken 12.34 nåede hun Calshot Spit-bøjen.
De stod ikke selv ved roret, vel, kaptajn Smith?
Nej, det gjorde jeg ikke. Lodsen, kaptajn Mills, var fra Southampton.
Havde han erfaring med skibe af denne klasse?
Der findes kun ét andet.
Han kendte altså ikke Olympic? - Nej.
Hvornår stod det klart, at Hawke også lå i kanalen?
Ved West Bramble Point, hvor skibet vendte.
Ved hvilken hastighed? - 11 knob stigende til 19.
Er det ikke ret hurtigt for så stort et skib?
Det var Hawke, der vædrede Olympic. Det var ikke omvendt.
Men Hawke forsøgte rettidigt at undgå Olympic, ikke sandt?
Hawke skiftede kurs, men ikke i tide. Olympic var allerede oppe i fart.
Alt for høj fart, måske? - Nej.
Hvordan forklarer De så, at HMS Hawke blev trukket ind i Olympics kølvand?
Sejlede Olympic ikke ved alt for høj fart og skabte en farlig strøm, -
som var en trussel mod andre fartøjer?
Det er flådens påstand, at Olympics deplacement skabte en suge kraft, -
der trak Hawke ind i siden på hende.
Olympics størrelse gør hende til et usikkert fartøj.
Det står klart, at White Star bør gøres ansvarlig for hele hændelsen.
Udmærket, mine herrer. Tak for Deres vidneudsagn, kaptajn Smith.
Vi holder et kvarters pause. - De ved, hvordan det her ser ud.
Undskyld. Det klarede jeg ikke godt. - De gjorde alt, hvad De kunne.
Vent.
Winston, kan vi veksle et par ord?
Beviserne skal jo vurderes. - Selvfølgelig.
Men sagen er, -
at det hverken gavner flåden eller White Star, at en af dem får skylden.
Især ikke lige nu, hvor vores havgående magts renommé er så vigtig.
Det er jo ønskværdigt at bevare både handels- og krigsflådens prestige.
Naturligvis.
Der findes måske en mere velbetænkt løsning...
Fortsæt.
Hvad hvis ingen flåde har skylden, og det er en menneskelig fejl?
En forståelig fejl -
begået af en enkelt tredjepart?
Lodsen?
Han havde ingen erfaring med så stort et skib, det ved vi allerede.
Hvis det slås fast, at fejlen lå der, -
så kan hverken flåden eller White Star gøres ansvarlig.
De burde komme til Belfast, Winston.
Ville jeg være velkommen? I visse kredse opfattes jeg vist som forræder.
Så tal med dem. I Ulster er synet på selvstyre så provinsielt.
Det ville være meget gavnligt, hvis De kom og fremførte Deres sag.
Mener De det? - Afgjort. Og det er vigtigt.
Det ville være en udfordring. - En øvelse i demokrati.
Lad det ikke hedde sig, at jeg unddrog mig min demokratiske pligt.
Lad os være tilfredse med, at alle gik fra høringen med æren i behold i dag.
Hawke var offerfor et uheld, -
og White Stars renommé forbliver... hvidt.
Hvad sker der med lodsen?
Det aner jeg desværre ikke.
Drik dog Deres vin, Muir.
Jeg drikker ikke særlig meget. - Det er sikkert klogt.
Jeg drikker for meget, men pyt. Et kort og muntert liv, ikke, Pirrie?
Godt sagt.
Af og til må indflydelsesrige personer træffe vanskelige beslutninger.
Ikke sandt, Pirrie? - Jo, bestemt.
Jeg har selv kæmpet med min samvittighed mange gange.
Da jeg sluttede mig til De Liberale, blev jeg stemplet som en Judas.
Sommetider er der større ting på spil. Større end vores egen stolthed.
Som marineminister er jeg nødt til at tænke på rigets ve og vel.
Hvis krigen bryder ud, skal vi udvide vores skibsbygningskapacitet.
Værfterne i Belfast kunne blive et af flådens anlæg.
Det må vi snakke mere om, Pirrie.
Skal vi tage cognacen i biblioteket?
Kom ind. - Kitty?
Mark! Min yndling fra Belfast.
Hvad gør du her? Var jeg ikke skøn? - Det er jeg sikker på, du var.
Tro mig, det var jeg. Skøn... Sæt dig ned!
Nå, hvad siger du så? Skandaløst, ikke sandt?
At gå til scenen som en malet tøjte. - Du nyder sikkert hvert øjeblik.
Det gør jeg faktisk.
Jeg er så taknemlig over, at min kære papa smed mig ud.
Det betød, at min lykke blev gjort.
Jeg har overlevet i noget, der næsten er den virkelige verden.
Når jeg tænker på den gyselige by, bliver jeg helt dårlig.
Belfasts tab er Londons gevinst.
Jeg tager aldrig tilbage. Aldrig.
Hvad er der? - Dig.
Din ukuelighed, din evne til at overleve uden for det gyldne bur.
Det er flot. - Det er nye færdigheder.
Og det med at opfinde en identitet er altså vældig morsomt.
Det er synd, du ikke kunne nyde det mere.
Vores omstændigheder var forskellige.
Det kan du have ret i.
Er du stadig forelsket, Muir?
Ja...
Ærgerligt. Vi skal på turne. Du kunne have ledsaget mig.
Rejst verden tynd med mig. Jeg skal til New York!
Tak, fordi du kom og besøgte mig. - Det ville jeg gerne.
Næste gang skal du købe billet og se forestillingen.
Han taler næsten ikke til mig.
Hvor meget ved han? - Alt.
Det, der sårer ham mest, er nok, at jeg ikke fortalte ham det.
Har du lovet ham noget? - Nej, nej.
Det angår ikke ham. Jeg er voksen. - Måske er det bedre, at han ved det.
Vi begår jo ikke nogen forbrydelse. - Jeg ved det godt.
Tak.
Det skal nok gå alt sammen.
Ja.
Da jeg var der, kunne jeg se dig for mig som en rigtig londoner.
Kvinderne er så anderledes, så fulde af selvtillid.
Kiggede du på kvinderne? - Det var ikke det, jeg mente.
Og hvis jeg gjorde, så jeg kun skygger af dig.
Kender du... Marylebone High Street?
Marylebone... Ja.
Hvorfor? - Det er der, mit værelse ligger.
Lady Pirrie siger, at det er tæt på universitetet.
Det er et dejligt kvarter.
Regent's Park, en sø, rosenhaver...
En tesalon? - Mange.
Det må være et stort kvarter. - Det er på størrelse med Belfast.
Stort nok til at fare vild i.
Stort nok til, at vi kan fare vild der?
Tænk over det, Mark.
Tænk over at komme med.
Det gør jeg også.
Hver eneste dag.
Dav.
Så kom du. - Selvfølgelig.
Har du det godt? - Ser jeg måske ikke godt ud?
Hvordan har vores lille søn det? - Fint.
Har du det hjemmearbejde, jeg bad dig om?
Tak, skat.
Jeg synes, at jeg kan mærke, at min søn prøver at fortælle mig noget.
Sig ikke et ord. Bare rejs dig op og følg med.
Hvad foregår der? - Så går vi!
Du er død, inden du rammer jorden.
Conor! - Fordømt. Gør plads!
Conor!
Nå...
Fandt De så noget?
Nej, ingenting.
Jeg beklager. Jeg undersøgte hver eneste sag.
Jeg forlader Belfast. Det er umuligt at finde hende.
Hvor tager du hen? - London.
London igen.
Sofia kommer til at være der. Jeg skal nok kunne finde et job der.
Det er bedre at komme videre, sønnike.
Det er, som det er.
Tak, Sarah. Du er sådan en flink lille pige.
Nu bliver det snart bedre. Vent og se.
Jeg har en plan for os. En, det er værd at spinke og spare for.
En, det er værd at sulte og fryse lidt for.
Det er en storslået plan.
Er det et eventyr, mor? - Ja, Sarah. Det er et eventyr.
Udtænkt af mennesker...
Hun overgår alle mine forventninger, William.
Hun er en titaner. - I en titanisk tid.
Hvad siger det så om os? - Måske, at vi ingen grænser har.
Mon det er sandt?
Mr. Muir, De sagde engang, at vi begav os ud i det ukendte.
Her står vi så. - Hvor går vi så hen nu, mr. Morgan?
Lad os nu bare få det her skib i vandet.
Nej, nej, ikke mig. Fotografér skibet!
Vi er punktlige. Jeg tænkte på at få min nevø John til at søsætte hende.
Fortræffelig idé at lade et barn sætte Titanic i søen!
Et forrygende billede til avisen. - Helst ikke. Han bliver bare nervøs.
Raketten går af om fem minutter. - Så sejler hun.
Hvor længe varer apteringen? - 10 måneder, som aftalt.
Vi fastholder altså afrejsedatoen. - Ja, april 1912.
Det er helt forkert. Vi burde da se hende komme i vandet.
Det ville koste os en dagløn.
Se. Det er derovre.
Kom så, Johnny. Vis os, hvad du kan.
De gjorde det. Det bliver lidt af et antiklimaks nu.
Det er det altid. - Thomas... Jeg må videre nu.
Hvad?
Jeg giver lord Pirrie min opsigelse om kort tid.
Jeg har ydet mit bidrag her. Der er ikke mere, der binder mig.
Der er også noget andet. Kan De fortælle mig det?
Jeg har mistet troen, ikke bare på projektet, men på menneskene.
På mig? - Nej.
Hvem så?
Nogen her?
I London?
Hvad skete der ved høringen? - En mand blev forrådt.
Åbenbart til det fælles bedste.
Og den, der forrådte ham, var en, De agtede?
Vi er alle kolosser på lerfødder, Mark.
Få af os lever op til vores idealer. - De bliver svære at tro på.
Brunel bevarede troen, selv da Great Eastern ikke blev søsat...
Det er sjovt, at De altid citerer Brunel, som aldrig gik på kompromis.
Det her skib er jo ikke nær så sikkert som hans.
Vi kan ikke altid give bogholderne skylden. Min beslutning er taget.
Jeg kan kun give Dem mit råd og mit personlige ønske om, at De bliver.
Afvej Deres prioriteter, men også Deres samvittighed.
Bør man ikke fuldføre de opgaver, man påbegynder? Tænk Dem godt om.
De må ikke tage en beslutning, som De vil fortryde resten af livet.